NEMAČKA
Neka drugi govore o njihovoj sramoti, ja govorim o mojoj.
O Nemačka, bleda majko,
kako uprljana sediš medju narodima,
među ukaljanima padaš u oči.
Najbedniji od tvojih sinova leži umlaćen.
Kad mu je glad bila velika,
drugi su tvoji sinovi digli ruku na njega.
To se raščulo.
Oni su digli ruku svoju, digli na njihovog brata,
i iskoračili drsko pred tebe i u lice ti se smeju.
To je poznato.
U tvojoj kući urla laž,
a istina mora da ćuti. Je li tako?
Zašto te svuda hvale tlačitelji
a potlačeni te okrivljuju?
Izrabljivani prstom ukazuju na tebe,
a izrabljivači hvale sistem što je u tvojoj kući izmišljen.
A svi vide kako skrivaš skut svoje suknje,
krvav od krvi tvog najboljeg sina.
Kad slušaju govore što dopiru iz tvoje kuće smeju se,
ali ko te ugleda, maša se noža kao da vidi haramiju.
O Nemačka, bleda majko,
ala su te udesili tvoji sinovi,
da među narodima sediš kao ruglo ili kao užas.
Recitovala njegova ćerka Hanne Hiob.
NEMAČKA, BLEDA MAJKO
Ne sećam se ničega iz vremena pre mog rođenja.
Ne može mi se pripisatiu krivica za ono što se dogodilo pre mog rođenja.
Ja onda nisam postojala.
Ja počinjem od trenutka kad je moj otac prvi put video moju majaku.
Zdravo, mlada gospođice.
Hej, dušo! Okreni se!
Mora da je debela!
On nije bio Nacist. To je bio onaj drugi, njegov prijatelj.
Hajl Hitler!
Ona nije vrištala.
Prava Nemica.
S crnom kosom?
Čista Arijevka.
Njena je familija sva plava.
Jedino ona ima crnu kosu. Sedam lepih sestara.
Ona nije rekla ni reč.
Ja izlazim na igranke u veslačkom klubu sa njenom sestrom.
Ona je plava. Kosa boje kukuruza.
Ona je lepša, samo što ima crnu kosu.
Vidi! Crknuta mačka!
Ne podnosim mačke.
Misliš da one donose nesreću?
Nesreću? Otkud ti to?
Majko.
Naučila sam da budem tiha, rekla si ti.
Naučila si me da goovorim. Maternji jezik.
On još uvek nosi prevrnute čarape, stari socijalist.
Uskoro ćemo se malo pozabaviti s njima.
Ne znam kako se ti skoncentrišeš, govoriš tako glasno.
Uostalom, ja odlazim. Tako ću prekinuti ovo maltretiranje.
Da li je ja maltretiram?
Zavisi kako gledaš na to.
Ali ti ostaješ?
Idem da se posvetim Otadžbini.
Misliš ideš da radiš za partiju?
Vidi, ovo je Nemačka.
Mogu da je pokrijem mojim palcem.
Mi ćemo vladati svetom.
Nju Jork.
Pokaži mi.
Pobeda ili propast.
Ja sam za propast.
Tipično.
Moj otac misli to isto.
I on je socijalist.
Pa bar ti to nisi.
Meni ne smeta.
Ja samo hoću mir i devojku sa crnom kosom.
Želim da živim. Sigrno je da Firer ne može biti protiv toga.
Moja tetka, tvoja sestra, volela je Naciste. Nažalost.
Ali ovo je tvoja ljubavna priča, moja majka i moj otac.
- Da li si i ti u partiji? - Nisam.
- Tvoja sestra jeste. - Jeste.
Mogu li da te vidim ponovo?
Sretno. Savršeno normalno.
Osim što se dogodilo tada. U ovoj zemlji.
Priča o mom početku.
Mogu li da te vidim ponovo?
- Da li si u partiji? - Nisam.
Zašto nisi u partiji?
Ne znam. Mogu li da te vidim ponovo?
Tvoj prijatelj je u partiji.
- Mogu li da te vidim ponovo ako se učlanim? - Ne.
- Šta ne? - Ne.
Da se učlanim ili da te vidim ponovo?
Odgovori na moje pitanje.
Meni je to važno.
Najvažnija stvar na svetu.
Da li ima neke veze sa Ulrihom?
On je bio na Nacističkom kongresu.
Pa šta?
On mi je pokazao sliku. Rekao je da je ona njegova devojka.
Iz Nuremberga. Oni su vereni.
Ti si isuviše dobra za Ulriha. On nema mozga.
Da, on ima!
Pusti ga da ide.
Tebi je to lako da kažeš.
Da se ja vratim u moj krevet?
Ne, možeš da ostaneš ovde.
Ovo dolazi od Berštajnovih!
To je Rachel!
-Pustite me! - Rachel, šta je bilo?
Ali to je Rachel iz mog razrea!
Mislila sam da si ti u partiji.
Ali to je Rachel!
Hajde u krevet. Mislićemo na Ulriha.
Ti možeš da budeš tako surova.
Upali svetlo.
Imaš novog momka.
Kojeg?
Ne Nacistu, onog drugog.
Mislim da ću se udati za njega.
Zašto? Ostani ovde sa mnom.
Isuviše sam stara za ovo mesto.
Ne želim člana parije, a on to nije.
Zašto ne ti? On je pametan.
Da, možda baš zato.
- Imaš li randevu sa njim? - Ne.
Možda ga nećeš videti ponovo.
Naravno da hoću!
Šta ti čekaš tu?
Oh, zaboravio sam.
Želeo sam da te prenesem preko.
Nije važno.
Kao na filmu. Rekla je gospoća Majerholt, komšinica.
T i si bio mlad kao ona, moj oče.
Ali ja se sećam tvog lica kao starog, kao onda kad si se vrati iz rata...
oni su te poslali da se boriš.
Ne mogu da nađem ukosnicu.
Hajde da se svučemo.
Ne mogu da zamislim vaš zagrljaj...
ili kako se vaša koža dodiruje.
Vi ste moji roditelji, ja sam između vas.
Ja se nisam udala.
Naučila sam to od vas.
Bar nema Hitlerove slike iznad kreveta.
Šta?
Gospođa Majerholt kaže da nam treba Hitlerova slika iznad kreveta.
Onda će nam deca biti bolja.
Mislio sam da ne želiš decu.
Ne mogu to za zamislim, inače.
Pomozi mi.
Hajl Hitler na tvoj rođendan!
Naši pokloni su bedni.
Sveže oprano?
Ispeglala sam ih sama.
Koja gomila posla!
Hitler: Vi znate da sam pokušao puno puta.
Jeste li čuli ovo? Firer hoće mir!
Ali ja sam dobio ovo danas.
Žena iz Nuremberga je ovde.
Lepo! Možeš da budeš jedan od prvih!
Hans je nazvao. Njega šalju u Poljsku.
Pokaži mi kako to izgleda.
Hteo sam da ti kažem sutra.
Ponašaš se kao da je to nesreća.
To su loše vesti.
Divan tepih!
Skuvaću još čaja. Ili bi više voleli vino?
Vino.
Da popijemo u tvoje zdravlje...
Ne budi toliko ožalošćena. Štetan korov raste brzo.
Samo zato što je u civilnoj službi njega šalju prvog.
Znači Ulrih ostaje ovde?
Ima i drugih poslova koje treba ovde odraditi.
Voleo bih da mogu da odem sa ostalima.
Zašto ti nisi pristupio partiji? Trebalo je da se učlaniš.
Saberi se.
Saberi se, molim te.
Oni su te poslali da ubijaš ljude,
ali ti nisi bio sposoban za to.
Ko je?
Moj otac.
Otadžbina.
Hej, ne cmizdri! Nemački vojnik ne plače!
Saberi se, čoveče!
Ne mogu. Ličila je na moju ženu. Oni nas nisu ničim povredili.
Zar ti misliš da je nama drugačije? Misliš da mi uživamo u ovom?
Ne znam.
- Ne, hvala. Ne treba mi. - Šta, ti to radiš bez ovog?
Šta ako zakačiš nešto!
Ja volim moju ženu.
Ljubav
Njen muž je poginuo.
Ona odlazi na groblje.
Juče su mu priredili divnu sahranu.
I mi smo poslali venac.
Isključi radio.
Hans je još živ.
Ovo pismo je od pre dve nedelje.
Štetan korov raste brzo.
Molim te, isključi radio.
Potrošila sam crveni konac. Treba mi još od Dakštajna.
Oni su otišli. Bili su Jevreji.
Jevreji! Oni su bili tako stari.
Oni su ipak bili Jevreji, svejedno.
Treba mi crveni konac. Niko drugi ga nema.
Uradićeš to kad se Hans vrati.
Ima li koga?
Otišli su. Ovde nema nikoga.
Treba mi crveni konac. Ali vi imate ključ, zar ne?
Šta vam pada na pamet!
Treba da završiim bluzu. Hoću da je imam kad moj muž dođe.
To je istina. Ja ti verujem. Ti ovo nisi hteo, ali nisi mogao da sprečiš.
Ja te optužujem. Ali kojim pravom?
Otkud to da sam ja bolja? Imala sam sreću da se rodim kasnije.
Ne mogu da je nađem.
Uzmi drugu boju.
Evo ovu plavu. Svetlo plava, mornarsko plava. Plava je mnogo lepša.
Mislite tako?
Mnogo bolje. A sad idite!
Šta je s tobom?
Sve je ovo jako brzo za mene.
Dugo te nije bilo, a sada...
Da li ti se dopada?
Šta?
Bluza.
Jesam li se ja toliko promenio?
Ne znam...
Putovao sam tri dana. Čekao sam ovaj trenutak.
Ja tu ništa ne mogu.
Bila si sa drugim muškarcem.
Onim Nacistom.
Onom svinjom koja je ostala kod kuće.
Nisam.
Lažeš.
Ne lažem!
Kako da ja to znam?
Mislio sam da si čista kao devičanski sneg.
Ja nisam pipnuo drugu ženu.
A ti?
Stvarno nisam. Nisam čak ni pogledala drugog muškarca.
Znam to.
Nisam mogla.
Znam to.
Želim tvoje dete.
Deo tebe koji je ovde kad ti nisi tu.
Zar ti ne želiš decu?
Da, ako je to ono što ti želiš.
Zašto moraš da se vratiš? Poljska je poražena.
Moram da idem u Francusku.
Gde? U Pariz?
Izgledala je kao moja majka, kao Lena.
Vidi, moja žena. Izgleda kao ti.
Treba li i ti da se postrojiš?
Deneuve, Patrice, rođen februara 21, 1921.
Constant, Annick, rođen decembra 17, 1920.
Jennot, Philippe, rođen marta 24, 1919.
Duchamp, Jean-Claude, rođen novembra 7, 1920.
Thierry, Michael, rođen juna 12, 1921.
Bouché, Gilles, rođen oktobra 30, 1918.
Marchaud, Jean-Luc, roćen septembra 1, 1919.
osvrnuvši se unazad, mogu da kažem jednu stvar.
protekle dve godine bili su odlučujuće za ishod rata.
Naši prvi protivnici uklonjeni su za nekoliko nedelja.
Pokušaji Norveške da spreči naše snabdevanje takođe su osujećeni.
Pokušaji da se upadne u Rur takođe su propali.
Francuska je takođe nadjačana.
Engleska je isterana sa kontinenta.
Da li mislite da Engleska namerava da započne veliku ofakzivu.
Oni treba samo da mi kažu kada i ja ću unapred rasčistiti zonu.
Pali!
Evo ga , opet.
Još! Udahni duboko! Udahni!
Udahni! Ne, udahni!
Skoro da je sad tu.
Sad gurni za vreme sledeće kontrakcije. Zajedno, sada!
Glavu prema grudima i guraj!
Divno, glava je već ovde
A sad lepo duboko udahni!
Glava je ovde. Gurni još jednom!
Hajl Hitler! Devojčica!
Devojčica! Nije dećak!
Ovo je za mene tako čudno.
Kad su me odvojili od tebe upala sam u bojno polje.
Puno toga što nisam videla već je bilo uništeno.
Sad je 3 posle ponoći. Kotrljamo se na istok. Čini se da jedino zvezde ne spavaju.
Bacaju svoju srebrnu svetlost na ljude koji će ubrzo ponovo biti na frontu.
Svaki okretaj točka donosi ih bliže.
Naš treći dan putovanja.
Duva hladan vetar, kamioni kloparaju.
Vrata se ne zatvaraju. Promaja je svuda.
Led na prozorima.
Rupa u ledu otkriva beo, otvoren teren na istoku.
Ovde smo sad na našem dugom maršu u usamljenom pejzažu.
Ovi ljudi neće imati Božić. Ali njihova srca su kod kuće.
Zovemo Staljingrad ponovo.
Ovde Staljingrad. Front na Volgi.
Front u Laponiji ponovo.
Barake u Finskoj.
Južna Francuska ponovo, Nemačka avijacija - Luftvafe.
Ovde smo na jednom aerodrumu na jugu Francuske.
Mornarica ponovo. Vojska, južna Francuska.
Pogled na Francusku rivijeru.
Ovde front na Kavkazu.
Podmornička komanda u Atlantiku javlja se ponovo.
Podmornička stanica u Atlantskom okeanu.
Ovde Mediteranski front i Afrika.
Pažnja: Zakopane.
Iz vojnog doma za oporavak u Tatrama pozdravljamo...
naše drugove na frontu.
Molimo da se pridružite ovoj staroj nemačkoj Božićnoj pesmi.
Sve stanice se pridružuju u ovoj spontanoj želji drugova...
u Tatrama...
Oni pevaju u Finskoj i na Arktiku,
u bojnom regionu Witebska...
i sad ih prenosimo sve zajedno,
Lenjingrad, Staljingrad, Francuska...
a sad Afrika...
a sad svi pevaju...
ovu staru Božićnu pesmu.
Ako je neprijatelj mislio da može da potkopa naš duh sa nekoliko napada...
grdno se prevario. Oni su bili i jesu...
signal za totalni rat...
U Nemačkoj ćemo više govoriti...
o gubitku komfora.
Tišina!
Oni su poludeli.
Da li si se čula sa tvojim dragim?
Pisao je sa Istočnog fronta.
U Rusiji?
Uzmi kapljicu ovog, ljubavi.
Činiće ti dobro. Nikad pre nisi probala?
Imaš vaške?
Navići ćeš se na sve.
Bolje da imaš vaši i da budeš živa...
nego da nemaš vaši i da budeš mrtva.
Nemoj da odeš i napustiš našu malu grupu, draga.
Smiri se.
To je bila naša kuća,
a ovo sam nekad bila ja.
Sad imamo samo rođake u Berlinu.
Ne možemo ovde čekati tvog oca da dođe.
Možda je on još živ.
Sigurno je još živ. Čuješ li? On je živ, u redu.
On mora da bude živ.
Pošto je bomba srušila kuću...
osećale smo se jako prijatno, ti i ja.
U Berlin pešice, na visokim štiklama,
vagabundi Lena i ja.
Prestani ili ću izgubiti kofer.
Naše srebro je unutra... sve što imamo.
Kako da stignem u Halensee odavde?
Autobusom od Zoo stanice.
Gde su ti roditelji, tvoja familija?
Nestali su. Ja ih tražim.
Koliko dugo?
Šest nedelja.
Ja tražim Fritzensa.
Ovo je njihov nameštaj.
Ja mislim na doktora Fritzensa, iz Ministarstva avijacije.
Da, to je on.
Da li se sele u kuću u Berlinu?
Ne, oni odlaze na selo na zapadu.
Alo, ko je tamo?
Oh, mala Lena!
Oni su bili bogati rođaci.
Nisam mogla da ih podnesem, čak ni tada.
Mislila sam da bi mogla da ostanem ovde.
Ali mi se selimo.
Zašto? Bertrand ima tako dobar posao.
On se ne oseća dobro, želi da ode na selo.
Uđi unutra.
On je gore.
Ostavi ih tamo gde su.
On je htela da ostane ovde.
Hans dolazi ovamo sledeće nedelje a ona pokušava da se sretne s njim.
To je u redu.
Stan će biti prazan neko vreme.
Imamo još neke stvari da uradimo u Berlinu.
Ali mi idemo u hotel.
Lena može da ostane ovde ako želi.
Zar se neko ne useljava ovde?
Ne odmah. Mi nismo bilo ko!
Htela bih da se okupam sa detetom.
Idi gore.
Devojka je još ovde.
Ona će ti spremiti kupatilo.
Hajde, pojedi nešto.
Zvaći 32 puta svaki zalogaj.
Uvek isto.
Po jedno žvakanje za svaki zub.
Tvoji zubi su dobri, bolji su od mojih.
32 puta!
Vidi, još jedan sunđer!
I tako smo se Lena i ja volele u kadi,
i letele kao veštice iznad krovova.
- Možda oni ipak dolaze. - Možda ne.
Ja čekam mog muža, 230-ta pešadijska regimenta.
Oni došli jutros.
Oni su već u kasarni.
Ja čekam moju ženu.
Sigurno će doći. Vozovi ne idu često.
Puno sreće!
Lena i ja, ja i Lena usred rata.
Da li je ovde trupa koja je stigla transportom jutros?
Tražim mog muža, 230th pešadijska regimenta.
Oni nisu došli.
Čovek sa stanice mi je tako rekao.
Pa, oni nisu stigli ovde.
Hajl, Hitler!
Zagrli me!
Gde možemo da odemo? Imam odsustvo dva dana.
Dva dana? Tako dugo?
Još jednom?
Dođi ovamo!
Jedne noći u Monte Karlu...
Pevaću s tobom ispod palmi.
Ako ne vidiš palmu, nećeš naći raj sa mnom.
Šta da radim s tobom oče?
Želela sam da budem veštica među ruševinama s Lenom.
Ti si u pravu,
još uvek možeš da igraš.
Igraj sa mnom!
Ne mogu. Nisam raspoložen.
Naša kuća je bombardovana.
Ovo je bilo u skloništu, to je sve što je ostalo.
Možeš li da zamisliš rođenje deteta za vreme vazdušnog napada?
Što je gore, ja više pevam.
Ne toliko zbog deteta koliko zbog mene.
Mnogo si se promenila.
Misliš?
Ja sam još uvek ista.
Samo malo pohabana.
Šta treba moj otac da radi sa mnom?
Videla sam kako je ona počela da živi.
Njenu borbu za život.
Kako je ona podigla njenu glavu i ruke,
i kako je prvi put kleknula.
A onda ustala.
Prvo je mogla da stoji, a sad hoda.
Nekako je to bilo važnije od celog rata... bar meni.
Hoćemo li se boriti do zadnjeg čoveka?
Šta?
Pobeda...
ili propast.
To je dostojno Nemačkog naroda.
To ti kažeš, a Bertrand napušta grad. Vlasti znaju šta će se desiti.
Ne dozvoli da dočekaš zadnji minut, moraš otići sad, samo to.
Bila sam ljubomorna na njega i on na mene.
Ovde osmatračka stanica u Berlinu.
Moramo ići u sklonište.
Ne zbog najmanje stvarčice, samo kad daju uzbunu.
Ponovo su se povukli.
Njeno vrištanje mi ide na nerve.
Baš to sam htela.
Ali ne njega.
Ja njega ne poznajem.
Mora li ona ostati ovde celu noć?
Da, nervozna je zbog vazdušnih uzbuna, ovako će biti mirna.
Voleo bih da te zagrlim.
Hajde da spavamo. Umorni smo.
Ovo je kao raj, imati noć bez uzbuna.
Hajde da spavamo.
Treba da prestaneš da je dojiš.
Ali nema ničeg drugog.
Ona će te pojesti.
Vrlo verovatno.
Često mislim, kad ona bude mlada...
mi ćemo biti stari a na našim licima će se videti šta smo sve preživeli.
A ona će sve ovo zaboraviti.
Ponekad joj zavidim,
a onda pomislim, ona mi uzima snagu.
Ona je sve deblja a ja sve mršavija.
Kad popušim ovo idem.
Idi na selo. Onda ću biti spokojan.
Saksonija, Šleska, tamo je sve mirno.
Ne možeš da ostaneš ovde u Berlinu.
Mislila sam da smo pobedili.
Kako znaš da će ona biti još živa kad ovo bude gotovo?
Ne znam, ja samo mislim tako.
Idem sada.
Moj testament je u kovertu u ovoj kutiji.
Doviđenja.
On je otišao, otišao.
Naš Firer Adolf Hitler je danas umro...
u zamku dok se borio...
protiv boljševizma.
Bubamaro, bubamaro, otac ti je u ratu
Kuća ti gori...
a deca su ti sama.
Leti odavde!
Denicz, Hitlerov naslednik...
obratića se Nemačkom narodu.
Nemci, muškarci...
i žene.
Vojnici Vermahta.
Bio jednom jedan mlinar,
on je hteo da nađe muža za njegovu lepu ćerku.
Odlučio je da prvom pristojnom muškarcu koji je zaprosi...
da njegovu ćerku.
Ubrzo je došao prosac, i pošto je izgledalo da je pristojan momak...
a otac nije mogao da mu nađe zamerku obećao mu je ćerku.
Ali ona izgleda nije volela njega kao što žena treba da voli svoga muža.
I kad god ga je pogledala ili pomislila na njega...
njeno srce je bilo tužno.
Jednog dana verenik je rekao njegovoj verenici:
"Moja si verenica toliko dugo a nikad me nisi posetila."
Devojka mu je rekla, "Ne znam gde je tvoja kuća"
On je odgovorio. "Duboko u šumi.
Moraš me posetiti u nedelju. Pozvao sam goste.
Da bi ti pomogao da nađeš put prosću pepeo po putu."
Kad je došao dan da devojka poseti njega...
nju je strah preplavio.
Napunila je džepove suvim graškom i krenula.
Na ivici šume...
našla je put post pepelom i pratila ga.
Kako je prolazila...
bacala je grašak i levo i desno od nje.
Išla je celi dan...
dok nije došla u najmračniji deo šume.
Tamo je stajala usamljena, čudna kuća...
a devojka je bila jako uplašena.
Ali ušla je u kuću. Tamo nikog nije bilo.
Sve je bilo tiho.
Iznanada začuo se jedan glas: "Okreni se, mlada damo, okreni se!
Ti si u kući ubicinoj!"
Devojka se okrenula i videla jednu pticu na jednom drvetu.
Ptica je pozvala još jednom: "Okreni se, mlada damo!
Ti si u kući ubicinoj!"
Devojka je protrčala po celoj kući dok nije stigla do prodruma.
Jedna stara gospođa sedela je tamo.
Devojka je zapitala gospođu,
"Dobra gospođo, da li znate da li ovde živi moj verenik?"
Stara gospođa je uzdahnula i rekla,
"Siroto dete, ti si u kući ubicinoj.
Ti misliš da si njegova verenica i da ćeš se udati za njega ali ti ćeš se udati za smrt.
Tvoj verenik će se vratiti, i iseckati te na sitne komadiće...
a onda će skuvati tvoje telo i onda će te pojesti!
Da mi te nije žao, ti bi bila izgubljena."
Onda je starica sakrila devojku iza velikog bureta i rekla,
"Kad razbojnici legnu da spavaju mi ćemo pobeći. Dugo sam čekala da pobegnem."
Kad je ona to rekla...
Zar nisi gladna?
Razbojnici su došli kući, skroz pijani.
Jedna mlada devojka je bila sa njima.
Ona je cvilela i vrištala. Razbojnici su joj dali 3 čaše vina.
Jednu čašu belog, jednu čašu crnog i jednu čašu žutog vina.
Njeno srce je prestalo da kuca.
Razbojnici su pokidali njenu odeću,
iseckali njeno telo na sitne komadiće i začinili je solju.
Razbojnik je našao prsten na jednom od devojčinih prstiju.
Nije mogao da ga skine, uzeo je sekiru i odsekao prst.
Prst je pao sa stola...
i zaustavio se iza bureta pravo na devojčinom krilu!
Razbojnik je hteo da potraži prst ali starica je rekla,
"Ne sekiraj se za prst. Pij gutljaj crnog vina."
Starica je stavila prašak za spavanje u vino. Svi su pali u san.
Onda je devojka iskočila iza bureta i pobegla.
Ona je bojala da će se razbojnici probuditi, ali Gospod joj je pomogao da...
sretno pobegne iz kuće sa staricom.
Vetar je duvao i oduvao pepeo. Ali iz graška su iznikle biljke.
Hoću da vidim!
Ona je pronašla put po izdancima graška...
po mesečini.
Sledećeg dana ona je stigla do mlina.
Devojka je ispričala njenom ocu sve što se dogodilo.
Na dan venčanja razbojnik se pojavio.
Otac je pozvao sve prijatelje i poznanike.
Svaki gost je morao da ispriča priču posle ručka.
Devojka je sedela potpuno mirna i bez reči. Mladoženja je rekao,
"Zar ti nemaš nijednu priču da ispričaš?"
Ona je rekla, "Ispričaću ti šta sam sanjala.
Išla sam kroz šumu dok nisam našla kuću.
Tamo nije bilo žive duše. Ptica mi je rekla,
"Vrati se! Ti si u kući ubice!"
To je bio samo san.
Otišla sam u podrum te kuće.
Jedna stara gospođa je sedela tamo.
Pitala sam je da li moj verenik živi u toj kući.
Starica je odgovorila, "Siroto dete.
Tvoj verenik živi ovde.
Ali kad se on vrati, on će te ubiti i skuvaće te i poješće te!"
To je bio samo san.
Starica me je sakrila iza jednog bureta...
a onda su se razbojnici vratili.
Oni su bili uhvatili mladu devicu. Dali su joj vino da pije,
belo, crno i žuto.
Od tog je njeno srce prestalo da bije.
To je bio samo san."
Pravo pobednika, devojčice moja.
Oni pljačkaju i siluju žene.
To je bio samo san.
Jedan razbojnik je našao prsten na ruci mrtve devojke.
Uzeo je sekiru i odsekao devojci prst.
Prst je pao sa stola i pao meni u krilo, iza bureta.
I evo ga prst sa prstenom.
I rekavši to izvukla je napolje prst i pokazala ga im je.
Razbojnik, sad bled kao kreda, skočio je i pobegao.
Gosti su ga uhvatili i uručili policji.
A njegovi razbojnici bili su kažnjeni za njihova bolesna dela.
Cigarete za srebro?
Trampim cigarete za jaja?
Cigarete za jaja?
Ovo su takođe bile ruševine.
Ovo je poslednji ratni vojni izveštaj.
Izveštaj generalštaba:
Prekid vatre na svim frontovima od ponoći.
Po zapovesti generalštaba borbe su prekinute.
Sada će nastupiti trominutni prekid u emitovanju programa.
Hans je u Grčkoj?
Da.. njegov stari san.
Nije baš onako kako je zamišljao.
Mogu da ga zamislim kako stoji tamo i recituje Ilijadu.
Onda će se on brzo vratiti.
Radujem se tome.
Naravno.
Naravno?
A za što ne?
Ne znam.
Bila sam dugo sama sa detetom.
Šta su oni sve videli!
Šta je trebalo da očekujemo od mira?
Na početku je rasčišćavanje posle rata bilo zabavno.
Ali zidovi koje smo mi rušili činili su kuće još ružnijim.
Da smo to znali, Lena...
Da, ovo je dobro.
Ne pravite nikakve gluposti!
Da li je ona zaspala?
Da, jeste.
Ovako kasno?
Ovo je za nas, tri puta.
Ja sam tvoj otac.
Da?
- Poljubi ga. - Ne!
Nek ti bude.
Pođi sa mnom.
Da li si gladan?
Ne mogu.
Nije važno.
Ne mogu ni ja.
Davno je bilo.
Jako davno.
Sutra.
Dok se ne naviknemo jedno na drugog.
Treba da se naviknem na sebe.
Polako sve dolazi na mesto.
Još uvek su svuda mine.
Prijatelju stari!
I ja sam još živ!
Vidim.
De-naciziran!
Ja nikad nisam bio u partiji.
Bio si razuman.
Ne, više slučajno, da budem iskren.
Da, kriminalci.
Ko?
Nacisti, ko drugi?
Oh, shvatam.
Ovo je moja ćerka.
Idi i reci tati da je čudak.
Ti si čudak!
Nemaš smisla za humor.
Povratak porodičnom životu.
Počelo je iznutra dok je napolju bio mir.
Čitko piši!
Ona mora da piše čitko.
Ostavi je na miru.
Kako to gledaš!
Kao da te je neko povredio.
Za vreme rata stalno sam mislila na ono posle.
Sad je to posle i izgleda ovako.
Ti imaš drugog.
Nemam!
Ja znam.
- Zato se ovako ponašaš. - Kako se usuđuješ!
Ne, prestani! Ostavi je na miru!
Isrpljena sam.
Idem da legnem. Ostavi me na miru.
I ti takođe!
Unapređen sam.
Zato što nisam bio u partiji.
Šta je bilo?
Ne znam.
Došlo je odjednom.
Ali zašto?
Nije to ništa.
Ići ćemo kod doktora.
Ne idi nigde dok se ne vratimo!
To je zbog zuba. Moraću da joj ih sve povadim.
Ne, neću to.
Molim vas, nemojte. Molim vas.
Da li vam je ovo muž?
Ako ne, ne mogu da vam garantujem da se paraliza neće proširiti.
Ona može obuzeti celo telo, a onda ne mogu ništa da vam obećam.
Morate da uradite ono što mislite da je ispravno.
Život je mnogo važniji.
Skuvala sam malo supe, moraš da jedeš.
Mama!
Za ono što nam je dato neka nas Gospod učini istinski zahvalnim.
To je facijalna paraliza.
Da, stigli smo na vreme.
To je bilo drsko, ali uspelo je.
Ja ne vidim tu nikakvu vezu.
Ministar vazduhoplovstva a sad Crkva.
Studirao sam pravo i teologiju.
Tako lako.
U redu je, ne plači. Ja ću počistiti.
Čudim se samo kako uspevate da organizujete vaše misli.
Ja sam administrator. Ja ne propovedam iz Biblije.
Ja sam administrator.
Dodaj flašu.
Hvala.
Za administraciju potrebno vam je pravo.
Za moj posao sa Nacistima i takođe za moj sadašnji posao
nije škodilo to što sam studirao teologiju.
Ja sam uvek razmišljao o metafici u slobodno vreme.
To je bio moj hobi, takoreći, a sad je to moja profesija.
Da li će se gospođa vratiti? Ako neće zapaliću.
Ja sam osetljiv na mirise.
Mali Hans dole u rupi, spavaj brzo.
Jesi li bolestan, mali Hanse?
Ne možeš više skočiti?
Skoči, Hanse, skoči!
Dajte mi malo.
Adenauer: Federalna vlada misli da Zapadna Nemačka...
Najgori liker do sada.
... mora da ima odgovarajuću odbranu...
Sad je veliki četvrtak.
... da sačuva Evropske kulturne vrednosti.
Stara zima sa svojim slabostima...
povukla se u planine.
Odande šalje...
ledene pljuskove na zelenu ledinu.
Sunce ne da belom da ostane.
Svuda pokreće prosvećenje...
i uzbuđenje.
Mi smo Nemački socijaldemokrati...
Adenauer će to srediti.
Mi ćemo ubrzo biti opet neko.
Ulrih je unapređen.
Mnogo bolje nego Hans.
Ovo je bilo brzo, starino.
Stvarno brzo.
Ne mogu da odbiju kvalifikovane ljude.
- Ti misliš da si kvalifikovan? - Da!
Štraus: Evropa ne može biti neutralna.
Kvalifikovan...
Možeš uzeti ovo. I ovo.
Zakopano, sakriveno od neprijatelja.
Ne treba mi više ovo. Ja neću ovo.
Meni treba ljubav!
Ljubav je ono što meni treba!
Ti imaš ljubav. Imaš, zaista.
Uništio si mi sve. Hoćeš da me ubiješ.
Ubiću te.
Imam test sutra u školi.
Pusti dete da spava.
Da, ti samo spavaj, a ja umirem!...
Molim te, mama, vrati se u krevet.
Ne želim više da živim.
Radi šta hoćeš, ja imam dovoljno problema.
Ulrih će ponovo biti unapređen, a mene su zaboravili.
Ja više nisam sposoban.
Niko ne veruje u to, ponajmanje ti.
Ne želim više da živim.
Ni ja.
Mama, otvori vrata.
Otvori vrata, molim te.
Izađi napolje, molim te.
Ja sam tako sama, ne ostavljaj me samu.
Prošlo je puno vremena kako je Lena otvorila vrata.
Ponekad mislim da je ona još uvek iza njih.
A ja još uvek stojim napolju...
a ona nikad više neće izaći napolje kod mene.
A ja moram da odrastem sama.
Ali ona je još tamo. Lena je još tamo.
S jedne strane ovo je priča za Lenu a s druge strane, za Anu.
Preveo Mita